Pânã în 1884, un sfert din suprafaþa planetei
fusese cuceritã de armata britanicã.
Nu exista nici o onoare mai mare pentru un tânãr
decât sã lupte pentru reginã ºi pentru þarã.
Cei ce refuzau sã rãspundã chemãrii la arme
atrãgeau ruºinea ºi umilinþã asupra prietenilor ºi familiei.
Simbolul ruºinii lor era pânã albã a laºitãþii.
FÃRÃ ONOARE
Dã-o la stânga, lui Jack!
Paseazã odatã, Tom!
- La stânga! - Paseazã!
- Haide, Tom! - Lui Jack!
Haide. Tom!
Ce-a fost asta? Obstrucþie!
Grãmadã! Hai, bãieþi!
Stai sus!
Haide, Preote!
Ai grijã, Trench!
Despãrþiþi-vã!
Am nevoie de t ne pe teren. Bãiete.
Harry! Harry, la dreapta!
În spatele tãu!
Jack!
Du-te, Jack!
Bravo, bãtrâne!
Bravo, Jack! Mai ai suflu, dupã asta?
Cât o sã stai în baie, Preote?
- Atât cât vreau. - Fruntea sus, Preote!
Idiotule...
Willoughby, arãþi minunat, iubitule.
- Prinþesa Willoughby. - Domniºoara Willoughby.
Tom, firul ãsta de pãr nu e la locul lui.
Când o sã vã maturizaþi, domnilor?
- Domnilor? Ne-a fãcut domni? - Cred cã da.
- Nu accept asta de la nimeni! - Nici eu!
- Îmi place când faci asta. - Nu pãrul meu!
- Dar asta? - "Nu pãrul!"
Sã nu crezi cã te vom lua mai în serios dupã ce vei fi promovat.
Domniºoarã Willoughby.
Mai vedem noi.
Doamnelor...
Nu te teme, Preote. Sunt doar femei. Nu muºcã.
- Doare? - Da.
- De ce râdeþi, porumbeilor? - De ochiul lui.
Nu te lãsa pãcãlitã. L-a colorat cu un creion.
Pot sã-þi desenez ºi þie unul, dacã te simþi lãsat pe dinafarã.
Haide...
- Ce e? - Vreau un ochi vânãt, ca al lui Jack.
Dacã vrei unul cu adevãrat, Harry, te pot ajuta.
Mai vrei un ochi vânãt, Jack?
E foarte bine.
Ai emoþii?
- Înceteazã! - Ce?
- Ce faceþi? - Nimic.
- Vreau sã dansez. - Nu acolo, Ethne.
Nu, Ethne, coboarã de acolo, te rog.
Nu, pânã nu dansezi cu mine, Harry Feversham.
Ethan, coboarã!
Jack, spune-i sã coboare.
- Mã ascultã vreodatã? - Ethen, ascultã-l pe Jack, te rog.
Calmeazã-te, Harry.
Ascultã-mã.
- Mulþumesc. Jack. - Nu voi face o piruetã.
- Danseazã cu mine. - Bine.
- Dumnezeu e! - E înfricoºãtor, nu-i aºa. Harry?
Nu fi aºa plictisitor, Harry.
- Sã nu o scapi, Harry. - Foarte amuzant, Ethne!
Scuzaþi-mã, dle Feversham.
Tatãl dv. vã roagã sã veniþi, împreunã cu dra Eustace.
Mulþumesc.
Domnule...
- Colonele Stutch... - Harry, bãiatul meu.
- Ce mã faceþi, domnule? - Bine, bine...
- Doamnã... - Colonele Stutch.
Îmi pare rãu cã am trimis dupã tine, draga mea.
Speram sã te fur pentru ultimul dans.
Plãcerea e de partea mea, generale. Fiul dv. nu vrea sã danseze cu mine.
- Pe unde ai fost? - Am luat o gurã de aer, dle.
Draga mea...
- E foarte frumoasã, Harry. - Da, domnule, aºa este.
Mã gândeam cât de mândru ar fi tatã meu dacã ar fi aici.
Un ofiþer care ºi-a dat viaþa pentru þara lui meritã mai mult respect decât mine.
Aº fi vrut sã-l cunosc, draga mea.
- Eºti gata? - Din toatã inima.
Doamnelor ºi domnilor... Generalul!
Dr. Johnson a spus o datã:
"Orice om are o pãrere proastã despre sine, dacã nu a fost soldat."
Iatã un lucru pentru care nu trebuie sã se teamã
nimeni dintre cei aflaþi aici, în seara asta.
Indiferent dacã aþi fost în serviciul activ sau nu,
v-aþi arãtat dispuºi sã vã daþi viaþa, iar pentru asta, vã salut!
Roya Cumbrians.
Pãrerea mea este cã existã un singur sacrificiu mai nobil
decât sã-þi dai viaþa pentru þarã.
Acela e sã iubeºti ºi sã te cãsãtoreºti cu un bãrbat care îºi dã viaþa.
Harry ºi Ethne!
Bravo!
Formaþi un pãtrat.
Acum, dupã ce am avut parte de o logodnã atât de publicã,
putem face o nuntã liniºtitã?
Niciodatã! Vreau totul, ca la carte!
Bisericã de lângã casã, un alt discurs înãlþãtor al tatãlui tãu.
A tatãlui meu?
"Aº vrea sã-mi felicit fiul."
"Când aveam anii lui, comandãm un regiment întreg."
- Nu vorbeºte aºa. - Ba da.
ªi apoi, vei conduce ºi tu un regiment.
Acum e rândul lui Jack ºi Isabelle.
Nu, Jack nu se va însura niciodatã. E prea legat de militãrie.
- La fel ºi tu. - Da, dar nu ca el.
Ba da. Eºti. Mai mult decât el. Mai mult ca oricare dintre ei.
Eºti soþul meu.
Noapte bunã, doamnelor...
- Pleacã! - Te rog, ignorã-l.
Nu vã purtaþi ca niºte copii!
Ne plimbãm încet...
Ne plimbãm pânã dimineaþã.
- Noapte bunã, domnilor... - Noapte bunã, Ethne!
Noapte bunã, Harry!
Noapte bunã, Ethne! Trebuie sã-l ducem acasã.
Haide, Harry, þine pasul!
Haide, Jack!
Haide, domnule Castleton, bag-o în el!
Scoate-i maþele, d-le Trench! Domnul Castleton e mort.
O baionetã inamicã i-a intrat în gât.
Haide, miºcã!
Scoate-o afarã!
Hai! Mai repede!
Domnilor, colonelul!
Domnilor, am o veste.
O armatã de fanatici mahomedani,
sub comanda unui Mesia auto-proclamat, Mahdi,
au atacat o fortãreaþã britanicã din Sudan.
Forþele noastre au luptat eroic, dar fãrã speranþã.
Au fost mãcelãriþi pânã la unul.
Ca urmare a acestor ostilitãþi,
mai multe regimente, inclusiv Royal Cumbrans,
vor pleca spre Sudan, în cursul acestei sãptãmâni.
Felicitãri tuturor!
Guvernul a decis sã-ºi trimitã soldaþii la rãzboi.
În sfârºit, plecãm!
Domnilor...
Dumnezeu a acordat rasei britanice un imperiu în toatã lumea,
ca sã-i îndeplineascã scopul.
Victoriile asupra pãgânilor sunt victoriile unui suflet mai nobil.
Dumnezeu sã apere regina!
Împreunã!
Asta e cu adevãrat enervant.
Dacã e sã mergem la rãzboi, hai s-o facem odatã!
Te gândeºti vreodatã cum va fi acolo?
Tot timpul. Tu nu?
Uneori mã întreb ce legãturã are un deºert, o pustietate,
cu Majestatea Sa Regina.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Nu þi-e teamã cã nu te vei întoarce?
Ai avut un coºmar cu mine?
O sã-mi taie capul vreunul dintre sãlbaticii ãia ai lui Mahdi?
- Da, Jack. - Normal cã mi-e fricã!
Atunci, de ce te duci?
Cred cã mã duc pentru cã te duci ºi tu.
Tu, Trench, Castleton, chiar ºi Willoughby.
Dar mai ales tu.
Nu i-aº încredinþa nimãnui altcuiva viaþa mea.
- Ce e asta? - Documentele mele, domnule.
Dacã vrei o permisie, procedura e cu totul alta.
În mod normal, nici nu m-aº gândi, date find împrejurãrile,
dar dat find faptul cã tocmai te-ai logodit...
Nu vreau o permisie, domnule. Vreau sã renunþ la armatã.
În locul tãu, m-aº gândi mai bine la ce spun, locotenente.
M-am decis, domnule.
Vom discuta despre asta dupã ce ai vorbit cu tatãl tãu.
Nu e decizia lui, domnule.
Nu-þi accept aceste documente. Locotenente.
ªi nu accept faptul cã unul dintre oamenii mei îºi pãrãseºte regimentul
chiar în sãptãmâna când se pleacã la rãzboi!
În ceea ce mã priveºte, nu ai fost aici.
Poþi sã-i mulþumeºti tatãlui tãu pentru asta.
Domnule, vreau sã mã retrag din armatã.
Te rog sã pãrãseºti imediat baracã.
Domniºoarã Willoughby, mi s-a pãrut mie cã simt miros de trandafiri.
- Harry a demisionat. - Ce?
A pãrãsit armata. Tu ce crezi?
ªi ce a fãcut Hamilton? L-a lãsat sã plece ca sã se însoare cu Ethne?
Hamilton nu a fãcut nimic.
- Nu are nici o scuzã. - Nici o scuzã? E vorba despre Harry!
Are dreptate, Tom.
Abia s-a logodit. E normal sã aibã îndoieli.
Suntem trimiºi a rãzboi ºi chiar în ziua urmãtoare îºi dã demisia.
- Nu e nici o îndoialã. - Ce vrei sã spui?
- Cred cã e limpede ce înseamnã. - Tom, nu fii absurd.
- Taci, Preote! - Înseamnã cã e un laº, Jack.
Atunci, spune-i asta în faþã.
I-aº fi spus, dar a plecat înainte sã am ocazia asta!
- Atunci, spune-mi-o mie în faþã. - Stai calm, Jack.
Harry e o ruºine!
- A acoperit regimentul de ruºine! - Jack!
E cel mai bun soldat din tot regimentul ãsta!
Evident, nu ºi atunci când trebuie.
Lasã-mã!
O sã-i spun. Dar nu în faþã, nu o meritã.
Meritã sã fie tratat cu acelaºi dispreþ cu care ne-a tratat el pe noi.
- Ce dispreþ? - A vorbit cu tine despre asta?
A discutat cu vreunul dintre voi?
Ne-a lãsat fãrã acoperire ºi nici nu are curajul sã ne-o spunã.
Era ºi prietenul meu, Jack.
O sã fie acolo.
Trebuie sã dea socotealã!
Harry Feversham, o iei pe femeia asta de soþie?
Da. Poþi sãruta mireasa.
Nu poþi s-o iei aºa înainte.
Trebuie sã mã laºi sã mã bucur de nunta mea.
E vina ta cã nu putem face o nuntã adevãratã decât peste ºase luni.
Nu e nici un motiv pentru care sã nu ne cãsãtorim oricând avem chef.
Am mai auzit asta.
Am pãrãsit armata.
Nu, Ethne. Chiar am pãrãsit armata...
De ce?
Se zvonea cã ne vor trimite sã luptãm în altã þarã.
Un an sau doi.
Nu voiam sã aºtept atât de mult ca sã mã cãsãtoresc.
Eu aº fi aºteptat. Sau aº fi mers cu tine.
Mama a fãcut la fel pentru tata.
Da, ºtiu, dar nu asta voiam pentru noi.
Tu eºti tot ce conteazã pentru mine, acum.
Unde urma sã fiþi trimiºi?
Nu erau siguri.
Domnule Feversham...
E o glumã a prietenilor tãi?
Ce e, Harry?
Penele laºitãþii...
Ieri am fost informaþi cã regimentul nostru va pleca spre Sudan.
Cã vom fi trimiºi la rãzboi.
A spus cã nu ºtia unde vã trimiteau. A fãcut-o pentru mine.
Ethne...
Nici un om întreg la minte nu te poate face laº.
Cu atât mai puþin prietenii tãi.
Dacã a fost vreo neînþelegere. Trebuie s-o clarifici,
trebuie sã te întorci la regiment ºi s-o clarifici.
- Nu pot. - Atunci, mã duc eu.
Mã duc la Trench, Willoughby ºi Castleton chiar eu.
Le voi spune cã a demisionat din cauza mea, cã a fãcut-o pentru mine.
Nu are nici o legãturã cu tine, Ethne!
Atunci, de ce?
Nu am vrut niciodatã sã intru în armatã!
Am fãcut-o pentru tatãl meu.
M-am gândit sã-mi satisfac serviciul militar, un an, doi.
Sã-i fac pe toþi fericiþi, apoi sã...
Apoi sã ce? Sã aºtepþi pânã ne cãsãtorim, ca sã-mi spui adevãrul?
Nu, Ethne, nu am vrut sã te mint.
Nu, dar mi-ai ascuns adevãrul pânã acum.
Crezi cã oamenii ne vor lãsa sã uitãm asta?
Nu-mi pasã ce cred oamenii, Ethne. Îmi pasã doar de noi.
Totul e despre noi, Harry? Nu suntem numai noi pe lume.
ªi Jack? El ºi-ar da viaþa pentru tine.
- Crezi cã nu ºtiu asta? - Atunci, întoarce-te.
Nu e prea târziu.
Spune-le cã nu ai fi plecat, dacã nu aº fi fost eu.
Aº fi plecat. ªi nu m-aº fi dus la rãzboi pentru nimic sau pentru nimeni.
Atunci, eºti un laº.
"Evitaþi sã beþi apã ºi alcool local, evitaþi barurile ºi bordelurile"
"ºi, mai presus de toate, nu uitaþi cã sunteþi soldaþi creºtini."
De ce mi-au dat asta mie? Cred cã e pentru tine, Preote.
Tatã!
Dupã tine.
- Pot sã discut cu tine, dle? - Nu te cunosc.
Trebuie sã vorbesc cu tine, domnule!
Britanicii au cucerit oraºul Mahdi. Victime britanice în Sudan!
Lista ofiþerilor uciºi sau rãniþi în campania britanicã din Sudan.
S-a întâmplat ceva, Jack?
Nu ºtiu tu, dar eu o sã beau ceva înaintea lui Mustapha.
Probabil cã e otrãvitã.
Mustapha, dupã tine.
- Adãpostiþi-vã! Lunetist! - Adãpostiþi-vã!
Jos! Toatã lumea jos!
Unde sunt?
- Gãsiþi-i! - Unde sunt?
Acum!
Pe acoperiº!
Lasã arma jos!
Spune-i sã lase arma jos!
Lasã arma jos! Pentru Dumnezeu, lasã arma jos!
Nu!
Nu trageþi!
Lasã arma jos. Spune-i sã lase arma jos.
Nu!
- Ce-a fost a fost, Harry. - Nu, domnule.
Când se întâmplã aºa ceva, eºti pierdut.
Nu mai ºtii cine eºti, de ce eºti în stare...
Dacã nu fac ceva, aºa o sã-ºi aminteascã oamenii de mine.
O panã.
ªi aºa mã voi vedea întotdeauna. Un laº.
ªtiu doar cã nu pot trãi aºa.
Cine þi-a dat cea de-a patra panã? Jack Durrance?
Nu, domnule, Ethne.
Dragã Ethne, iartã-mã pentru ruºinea pe care þi-am adus-o.
Nu pot sã-mi imaginez jignirile pe care le-ai suferit din cauza mea.
Sper cã plecarea mea din Londra
îþi va permite sã începi o nouã viaþã, eliberatã de umbra mea.
Nu am nici un drept sã mã încred sau sã pretind dragostea ta.
Dar, crede-mã, nu am vrut niciodatã sã te înºel.
Nu ºtiu dacã se va ivi vreodatã ocazia sã mã mântuiesc.
Dar trebuie sã cred cã se va ivi.
ªi trebuie sã cred cã de data asta îmi voi înfrunta temerile
ºi îmi voi demonstra mie ºi celorlalþi cã nu sunt un laº.
- Cât a plãtit, pentru a ajunge aici? - Gustave, eu nu aº pomeni...
Ia asta.
Acum pleacã! ªi sã nu te mai întorci!
Ce vrei?
Pot sã mã duci la tabãra britanicã de la Korti?
- De dincolo de deºert? - Da.
De ce?
Pot sã mã duci acolo sau nu?
Pentru timpul tãu.
- ªtii arabã? - Pot s-o învãþ.
Da, dar pot sã arãþi ca un arab, dacã te gãsesc oamenii lui Mahdi?
Sãptãmâna viitoare voi duce o caravanã de târfe la Korti.
Vino la mine atunci.
TABÃRA BRITANICÃ DE LA KORTI
Felicitãri, Jack! Am decis sã-þi acord o permisie de câteva sãptãmâni.
Toate rapoartele primite te laudã.
Tu ºi alþi ofiþeri vã veþi duce la Londra,
pentru a convinge Parlamentul ºi opinia publicã de necesitatea
ca guvernul sã ordone sã plecãm din Korti ºi sã-l salvãm pe generalul Gordon.
Cu permisiunea dv., prefer sã stau aici, alãturi de regiment.
- De ce? - Încã nu mi-am îndeplinit datoria.
Nu vreau sã-i dezamãgesc pe ceilalþi.
- Nu-þi acord aceastã permisiune. - De ce eu, domnule?
Pentru cã eºti un erou, Jack.
Cu tot respectul, domnule, nu cred cã am luptat suficient de mult
pentru a avea vreun erou în campania asta.
Gura!
Spune-le sã tacã, Saadi! Pentru ce te plãtesc?
Sunt prinþese, îþi dai seama? Chiar ºi sãlbaticii au familii regale.
Dar soldaþii britanici îmi plãtesc 3 drahme pe orã pentru ele.
Meritã drumul pânã la Korti.
- Acesta e teritoriu Mahdi? - Peste tot e teritoriul Mahdi.
Ce e? Nu-i plac manierele mele?
Þi-am spus sã încetezi! Þi-am spus sã nu te uiþi la mine!
Nu-mi vorbi mie aºa!
Înceteazã!
Te învãþ eu bunele maniere!
- Înceteazã! - Destul!
- Te învãþ eu bunele maniere! - Destul!
Crezi cã o sã-þi mulþumeascã pentru ce ai fãcut azi?
- Nu mã aºtept s-o facã. - Ba da. I-ai salvat viaþa.
Vino aici.
Sunt ca niºte copii.
Nu înþeleg ce e recunoºtinþa sau loialitatea.
Asta nu înþelegeþi voi, britanicii.
Veniþi aici ºi încercat sã-i civilizaþi cu valorile voastre creºtine.
Acum o sã-þi mulþumeascã.
Nu fi aºa de mândru, prietene.
Lasã-l în pace!
Sunt oameni ai lui Mahdi peste tot, în Sudan.
Triburile rebele îºi adunã forþele sub comanda lui Mahdi, ca sã ne înfrunte.
Nu mai avem nevoie de întãriri.
Avem nevoie ca guvernul sã ne dea ordinul de plecare.
Vom alunga duºmanul ºi vom menþine demnitatea Imperiului.
- Ai vreo veste de la Harry? - Nu.
- Dar tu? - Nu.
Ethne, nu e vina ta.
Faci o greºealã tâmpitã ºi plãteºti pentru ea tot restul vieþii.
Nu mã pot ierta.
- Ai avut motivele tale. - Ce motive?
Mândria?
Pentru cã mi-a fost fricã de ce vor spune oamenii?
Ce-mi pasã mie ce spuneau oamenii? L-am iubit!
- Ethne, trebuie sã... - El a venit a mine, Jack.
- A venit la mine, iar eu l-am alungat. - E-n ordine.
Nu va fi aºa tot restul vieþii.
O sã-þi scriu când voi fi plecat.
Haide, domnule arbitru! Ce a fost asta?
Deschide gura.
Nu are dinþi. Ia-l de aici!
Haide, mai repede!
Nu, e prea mic.
Vreau sã-i vãd dinþii acestui om.
Pare suficient de puternic. E bun de hamal la bagaje.
Ce se întâmplã?
Omul acesta e dintr-un trib de sclavi. Oamenii nu vor lupta cu el, dle.
Avem nevoie de toate ajutoarele. Hamal la bagaje.
Haide! Haide, faceþi loc.
Urmãtorul!
Dragul meu Jack, m-am bucurat foarte mult când am primit ultima ta scrisoare.
În timp ce toatã þara sãrbãtoreºte campania împotriva lui Mahdi,
eu sunt îngrozitã.
ªi nu mã gândesc decât la vremurile minunate petrecute împreunã.
Tu, Harry ºi cu mine.
Tata îmi spunea cã Dumnezeu ne ia ce ne e mai drag
ca sã ne amintim câte lucruri considerãm cã ni se cuvin.
Acum. Când e prea târziu, aº vrea sã dau timpul înapoi.
M-aº purta cu totul altfel, dacã aº avea o a doua ºansã...
Ai mare grijã de tine, Jack.
Nu mã voi supãra dacã nu te vei întoarce acoperit de glorie,
dar întoarce-te teafãr.
Prietena ta pentru totdeauna, Ethne.
Ce drãguþ din partea generalului Wolseley
sã ne dea umbrelele astea, nu-i aºa, Preote?
Soarele mã arde.
Stã singur. L-ai mai vãzut?
Cine eºti?
Stãm cu ochii pe tine.
Abou Fatma. Nume e meu e Abou Fatma.
Nu înþeleg.
- Am fost o iscoadã a generalului Hicks. - Arabã.
ªtiu cã eºti englez!
Sunt mulþi în tabãra asta loiali lui Mahdi.
Când vor afla cã se aflã printre ei un spion britanic, îl vor ucide.
Nu va dura mult.
- De ce m-ai avertizat? - Pentru bani.
Nu te pot plãti.
Pentru ce e pana?
Am primit-o prima oarã când am ucis un om.
- Cinci oameni. - Stai...
Zece oameni. Asta...
O voi purta în curând. Sunt un bun soldat, te voi proteja.
Cine a fãcut asta?
De ce s-ar ascunde un spion britanic de proprii soldaþi?
Nu sunt spion.
Citeºti mereu aceeaºi scrisoare sau o alta., în fiecare zi?
ªi le scrie singur.
- Citeºte-le un rând. - Citeºte-le pe ale tale!
Nu fi aºa timid. Eºti printre prieteni.
Haide, Jack, poþi avea încredere în noi.
"M-am bucurat atât de mult cã am venit sã te vãd vorbind atunci, la Londra..."
- Haide. Prietene! - Ce credeai? Continuã!
"M-a fãcut sã-mi dau seama ce mult înseamnã prietenia ta pentru mine!"
"Sã te întorci înapoi teafãr ºi cât mai curând, dragul meu Jack."
Bravo, dragul meu Jack! Cine e norocoasã?
Ethne.
O voi cere de soþie.
- Felicitãri, Jack! - Extraordinar!
- Încã nu a acceptat. - Va accepta.
- Îmi dau seama cât de mult te iubesc. - Cât înseamnã prietenia ta pentru mine.
E acelaºi lucru. Noroc, Jack!
Felicitãri, Jack!
Par a fi oamenii lui Mahdi.
Trebuie sã aflu unde se duce.
E urgent, domnule.
Caporal, nu mai trage!
Harry...
Mi-e teamã cã au fãcut popas de noapte.
De ce e aºa de important sã-i urmãrim?
Spionii lui Mahdi vor raporta miºcãrile trupelor noastre.
Nu pe spioni. Pe prietenii tãi.
Ca sã-i ajut, dacã pot.
Eºti dezertor?
Cam aºa ceva...
- Am fost trimis sã lupt ºi am fugit. - De ce?
De ce?
Am avut eu mai multe motive.
În principal. Pentru cã mi-a fost fricã.
Te-am gãsit pe jumãtate mort, traversând deºertul singur.
ªi vrei sã spui cã þi-e fricã?
E un alt fel de fricã.
De ce mã protejezi?
Dumnezeu mi te-a scos în cale. Nu am de ales.
Dumnezeu?
Un englez ºi un creºtin?
Cred cã a fãcut un lucru îngrozitor, de L-ai supãrat.
- Râzi ca un englez. - Cum râde un englez?
Abu! Pleacã!
Se îndepãrteazã! Nu-i putem pierde!
Bine, o sã stau aici, sã te aºtept. Nu te grãbi.
Asta e fortãreaþa Abou Clea. Trupele britanice sunt staþionate aici.
De ce s-ar duce spionii la un fort britanic?
Fortul a fost cucerit de armata lui Mahdi.
Dar aici vin trupele noastre.
Avertizeazã-i pe prietenii mei!
Poartã asta!
Companie, stai!
Dumnezeule!
Domnule Trench!
William!
Plecaþi! Lãsaþi-i în pace!
Domnule...
Animale ticãloase! Plecaþi!
Domnule, egiptenii au capturat o iscoadã inamicã.
- Unde l-aþi gãsit pe omul acesta? - Am venit eu singur la voi.
Oamenii lui Mahdi au capturat fortul de la Abou Clea.
Omul acesta minte, domnule.
- E cel ce a furat cãmilele. - Vã vor ataca aici.
Spune-i cã o garnizoanã britanicã
nu ar cãdea niciodatã in mâinile unor asemenea sãlbatici.
Întreabã-l dacã ºtie care e pedeapsa pentru un spion.
Nu sunt spion.
Oamenii lui Mahdi au lãsat cadavrele astea ca sã vã þinã aici.
Spune-i cã-l voi îngropa de viu, dacã mai scoate o vorbã în englezã.
Întreabã-l cine l-a trimis aici ºi de ce.
Spune cã l-a trimis un ofiþer britanic, domnule.
Un general, fãrã îndoialã. Cum îl chema?
Vino aici, fiule. Te duci la un ofiþer britanic.
Acesta e un ofiþer britanic!
Iar acesta e sângele unui ofiþer britanic!
Linge-l! Pânã la ultima picãturã!
Nu te pripi!
Luaþi-l!
Aflaþi de ce l-a trimis inamicul. Folosiþi toate mijloacele necesare.
Musulmani îºi îngroapã întotdeauna morþii.
Chiar ºi morþii inamicului.
Trupurile astea au fost lãsate aici cu un motiv anume.
Haide!
Cred cã ar trebui sã-i spui lui Hamilton.
Sunt de acord, Tom.
- De ce? - Ca mãsurã de precauþie.
Omul acesta încerca sã ne inducã în eroare. Am decis!
Nu îl voi face pe colonel sã-ºi piardã timpul
trimiþând la el un sãlbatic pe jumãtate gol, care spune poveºti.
- Ce e, Jack? - Se întâmpla ceva.
Doamne, tu eºti Domnul tuturor celor de pe Pãmânt.
Tu eºti Domnul izbãvirii noastre. Ascultã-mi ruga.
Eºti mai mare decât orice om. Totul se face dupã voia Ta.
Totul va fi aºa cum vei voi.
Dacã ceea ce facem e drept, dã-ne puterea sã Te slujim.
Pentru cã motivul temerilor mele se apropie.
ªi toate lucrurile de care mi-a fost fricã m-au ajuns.
- Aliniaþi-vã! - Prima companie!
Pregãtiþi baionetele!
Atenþie!
Ochiþi!
Foc!
O sutã de metri. Ochiþi!
- Nu sunt înarmaþi, domnule. - Foc...
Ce Dumnezeu faci?
Foc!
50 de metri.
Ochiþi!
Foc!
Mulþumesc, dle Willoughby.
Mulþumesc, sergent.
Formaþi un pãtrat!
Aduceþi cãmilele! Aliniaþi-le!
Companie, alinierea!
Calm, bãieþi! Staþi calmi!
Calm...
Spune-le sã se pregãteascã pentru cavalerie, dle Willoughby.
Batalion, pregãteºte-te pentru cavalerie!
Compania 1, alinierea!
Compania 1! Foc în plin!
Ai grijã la dreapta, dle Castleton!
Alegeþi þintele!
Foc!
Menþineþi linia!
Foc!
Compania 2, menþine poziþia!
Domnule, suntem atacaþi din spate!
Ai grijã pe dreapta, Castleton.
Ofþerii în faþã!
Companie, gata! Ochiþi!
Castleton!
Foc!
Staþi cu ochii pe þintã!
- Cavaleria britanicã, domnule! - Se retrag!
Companie, opreºte focul!
- Felicitãri, domnule! - Bãtãlia încã nu s-a încheiat.
- I-am nimicit! - Trimite-i pe puºcaºi, dle Willoughby!
Haide, Preote!
Închideþi pãtratul!
Elibereazã-mã de vinã sângelui, Doamne.
Nu sunt britanici! Sunt Mahdi!
Nu!
Înapoi!
Foc de voie, dle Willoughby!
Dar puºcaºii, domnule...
Menþineþi pãtratul cu orice preþ, dle Wiloughby!
Înapoi, în pãtrat!
Înapoi în pãtrat! Repede!
- Nu putem pleca aºa! - Preote!
Foc de voie, dle Willoughby! Acum!
Domnule Willoughby, þi-am dat un ordin!
Castleton!
- Preote! - Castleton, întoarce-te la companie!
Fugi!
Ochiþi!
Foc!
Nu trageþi!
Haide
Preote!
Închideþi pãtratul! Domnule Willoughby!
Jack!
Ce ordonaþi, domnule? Domnule...
Spune-le sã se retragã!
"Dragul meu Jack, îþi mulþumesc cã m-ai avertizat cã misiunea va dura mai mult!"
Sunt un prost.
Am fost un prost sã cred cã m-aº putea întoarce vreodatã acasã.
Nu pot.
Prietenul tãu are nevoie de ajutor.
Prietenul meu ºtie sã se ajute singur.
Nu vãd!
Cine eºti? Am scrisor...
Cine eºti?
Nu vãd!
Bunã, Jack!
Ethne...
Ce mai faci?
- Generale, am vrut sã vã cer sfatul. - Sfatul meu?
- Jack Durrance m-a cerut de soþie. - Nu a nevoie de sfatul meu.
- Jack Durrance e un om bun. - Încã nu i-am rãspuns.
Voiam sã ºtiu dacã aveþi vreo veste de la Harry.
Nu am nici o veste.
ªi nu cred cã voi mai afla vreodatã ceva despre el.
Ar fi trebuit sã-l ascult. Mi-e dor de el.
Fiul meu l-a iubit pe Jack Durrance ca pe un frate.
ªtiu cã ºi-ar fi dorit sã fiþi fericiþi.
Peste câteva sãptãmâni va putea cãlãri fãrã ajutor.
Acela va fi sfârºitul penitenþei tale?
- Jack... Nu e rãu. - Sã mã vezi pe cãmilã...
Levãnþicã ºi ceapã.
Masa de duminicã. Du calul în grajd ºi vino sã mãnânci.
- Mulþumesc, Robert, e-n ordine. - Sunt eu, Jack.
Tom...
În sfârºit, te-au fãcut cãpitan, domniºoarã Willoughby.
- Toate decoraþiile astea... - Cred cã ºi tu ai câteva.
De unde ºtiai cã sunt în vizitã, azi?
L-am vãzut pe Harry, Jack.
- Unde? - În Sudan.
Urmãream retragerea noastrã.
A fost îngrozitor! Inamicul ne-a vânat tot drumul!
Pãrea cã deºertul se aliase cu ei. Nu mai aveam apã, medicamente...
A trebuit sã lãsãm rãniþii în urmã.
În final, chiar ºi iscoadele noastre s-au întors împotriva noastrã.
Am pierdut în acea retragere mai mulþi oameni decât în lupta.
Ieºi afarã!
N-ai auzit ce-am spus?
Ieºi afarã, altfel pun sã fii biciuit, coloratule!
Aºa cum ai pus sã fie biciuit prietenul meu?
- Harry? - Am trimis un om sã vã avertizeze.
- Iar tu ai pus sã fie torturat. - Eu...
- Ce te-ar fi costat sã-l asculþi? - Nu ºtiam cã e trimis de tine.
Ar fi trebuit sã-þi iei mãsuri de precauþie, Tom.
Nu am ºtiut!
Pentru Dumnezeu, ce faci aici?
ªi dupã aceea?
Mi-a cerut niºte bani ºi a plecat.
- Ca sã se întoarcã? - Nu.
Umblã un zvon cã o parte din soldaþii britanici care au supravieþuit
au fost capturaþi ºi duºi la o închisoare.
- Harry credea cã Trench e printre ei. - S-a dus dupã ei?
Am încercat sã-l opresc, Jack.
I-am spus cã sunt doar vorbe. Cã ºansele de supravieþuire sunt nule.
Nu a vrut sã mã asculte.
Ai venit aici sã-i spui lui Ethne cã Harry e mort?
Nu ºtiu dacã e mort. Jack.
Atunci, ai venit ca sã-i dai speranþe?
Tu ce ai face, în locul meu?
Nu aº spune nimãnui, Tom, pânã nu aº fi sigur.
Iar Mahdi a spus prizonierilor britanici:
"Dumnezeu v-a pedepsit pentru trufia voastrã,"
"pentru cã e e mai puternic decât toate armatele voastre."
"Aºa cã i-a trimis la închisoarea Omdurman, ca sã-ºi aºtepte moartea."
Ce a spus?
- Prietenul tãu e mort. - L-am vãzut pe Trench prins în viaþã.
Prizonierii au fost duºi la Omdurman luna trecutã.
Armata ta i-a abandonat. Ruºinea nu mai stã pe umerii tãi.
Eºti rãspunzãtor în faþa ta ºi a lui Dumnezeu. Nu în faþa lor.
Sunt rãspunzãtor faþã de prietenul meu. O sã-l gãsesc.
Nu ai învãþat nimic! Ai fãcut destul!
Nu e niciodatã destul, Abou.
Dacã oamenii lui Mahdi aflã cã sunt britanic,
mã vor duce la închisoarea lor.
E singura modalitate de a-mi gãsi prietenul.
Te vor spânzura.
Abou, trebuie sã mã ajuþi sã intru în închisoare.
Nu voi fi rãspunzãtor pentru moartea ta.
Cum ai putea fi tu rãspunzãtor pentru moartea mea?
Voi muri dacã asta e voia Domnului. Da?
Voi, englezii, pãºiþi prea mândri pe pãmânt.
Eºti un prost...
... prietene.
Trench!
Ibrahim!
Sã nu pierzi spaþiul nostru.
Haide, fiule, ai grijã sã nu cazi.
Sã nu cazi...
Harry?
Dacã nu ai venit aici cu armata, atunci, cine te-a trimis?
Tu.
- Ai bãtut atâta drum pentru o panã. - Am ceva bani.
- Cât? - O sutã.
O sutã de drahme?
Nu aveþi voie decât cu mâncare. Toate pachetele trebuie deschise.
Ce se întâmpla? Cine sunt femeile acelea?
Rude ale oamenilor de aici. Le aduc de mâncare.
Ha sã vedem dacã îþi putem face rost de ceva.
- Ce facem cu banii ãºtia? - Nu-l putem mitui pe Idris.
Toatã familia lui a fost mãcelãritã
într-unul dintre atacurile noastre de artilerie.
Hassan, pe de altã parte, e cât se poate de coruptibil.
Pentru 100 de drahme, ori ne ajutã sã scãpãm,
ori ne înjunghie pe la spate ºi pãstreazã banii.
Sã vãd dacã pot vorbi cu el.
Primul lucru pe care îl voi face când mã voi întoarce
e sã rezerv o masã la Wilton's.
O camerã privatã. Fãrã îngrãmãdealã!
Douã halbe de bere, vã rog!
Nu mai e mult, Harry... Nu mã e mult.
Trench!
Te rog, încearcã sã te ridici. Haide, Trench!
Fugiþi azi! Cadavrele se duc la groapã.
Omul ãsta e pe moarte. M-a plãtit ca sã vã fac scãpaþi.
Mâncare, te rog... Stãpâne.
- Am niºte bani. - Banii nu mã ajutã cu nimic.
Nu mai pot mitui paznicii.
Nu mai am nimic de pierdut. Nu mai am pentru ce trãi.
Dar tot mi-e fricã.
Frica rãmâne întotdeauna.
Roagã-te pentru mine, Abou.
Nu te grãbi.
Acum nu mai sunt mândru.
Mãnâncã ceva.
Arãþi mai bine. Poate cã nu simþi asta, dar pari mai întremat.
Când mã voi face mai bine o sã arãt la fel de rãu ca tine?
O sã te ajut sã treci peste asta, Trench.
Nu vreau sã trec peste asta, Harry. Nu cred cã mai rezist.
Azi am avut un vizitator. Ne-a adus un dar.
Otrava îºi face efectul în câteva ore.
- Nu vei simþi nici o durere. - Asta va fi o schimbare.
Ai grijã.
Nu am vrut sã fiu porc.
Ce-ai zice sã le mai facem o ultimã noapte de iad?
Beau pentru asta!
Asigurã-te cã sunt morþi ºi aruncã-i în groapã.
Prizonierii britanici sunt morþi.
- Amândoi? - Da.
În aceeaºi zi?
Idiotule!
- Trench... - Nu-mi mai simt picioarele.
Otravã þi-a paralizat corpul. În curând îi va trece efectul.
- Credeam cã mã va ucide. - Doar pentru o vreme.
- Adicã... A ºtiut? - Nu puteam fii sigur, Trench.
E ultima oarã când te mai las sã-mi faci cinste.
- Câte gloanþe ai? - Unul.
- Ar fi bine sã nu-l irosim. - Nu.
Eu nu pot sã-l duc. Tu poþi.
Salveazã-mi prietenul.
Ai grijã de prietenul tãu.
- Acum ce o sã faci? - Ce va hotãrî Dumnezeu.
Arãt chiar aºa de rãu?
Toatã lumea a spus cât de mult te-ai schimbat.
Nu i-am crezut.
- Mi-o dai înapoi? - Nu de asta am venit.
ªi totuºi, o vreau înapoi.
Aproape cã îmi pare rãu sã mã despart de ea.
Mi-a adus mult noroc, în ultimele luni.
- Ai auzit vestea? - Da.
- Cum se simte Jack? - Cred cã e fericit.
Bine.
O meritã. ªi tu o meriþi.
O sã treacã. În curând vei cunoaºte pe cineva.
Apoi, tu ºi cu ea. Cu Jack ºi cu mine...
Da.
Vom sta la ceai ºi vom discuta politicos,
ca ºi cum nimic nu s-ar fi întâmplat între noi.
- Asta nu o sã se întâmple, Ethne. - Trebuie sã se întâmple.
Trebuie, pentru cã te iubesc, Harry.
Te iubesc ºi nu pot...
Îmi pare rãu...
- Trãsura lui Ethne e afarã? - Mã conduce la garã.
Ea de ce nu a urcat?
Cred cã a vrut sã ne lase un minut sau douã singuri.
Avem nevoie de un minut sau douã singuri. Harry?
Am venit sã-þi mulþumesc, Jack.
- Pentru ce? - Pentru cã ai fost alãturi de mine.
Dacã te referi la pene, nu am fost lângã tine.
Willoughby mi-a spus cã a fost.
Nu-mi datorez nimic, Harry.
Nunta va avea loc peste o lunã. Ethen e liberã sã se decidã.
S-a decis.
Ar trebui sã ai încredere în judecata ei.
Pentru Castleton! ªi pentru toþi ceilalþi pe care i-am lãsat în urmã.
Într-adevãr.
Îþi aminteºti când am condus prima oarã un atac de cavalerie în public?
Da, Jack. A ºters pe jos cu mine.
Cred cã majoritatea cailor mei au ajuns în boxa orchestrei.
Da. ªi ai dreptate cu caii...
Ethne era acolo, ne urmãrea.
- Da, îmi amintesc. - Aºa ºi trebuie.
Ai fost singurul cu care a dansat. Nu am fost niciodatã atât de gelos.
Voiam sã demonstrez cã sunt un soldat mai bun.
Dar tu ai fost întotdeauna un soldat mai bun, Jack.
Da, desigur, dar...
Ea a fost prima persoanã pe care am cãutat-o în mulþime.
Iar ea avea ochi numai pentru tine.
Tot ceilalþi mã aplaudau pe mine, iar ea se uita la tine.
Nimic nu s-a schimbat.
E frumoasã, nu-i aºa?
Da, e frumoasã.
Poate cã eºti pierdut, dar nu eºti uitat.
Pentru cã cei ce au mers departe, pentru a lupta în þãri strãine,
ºtiu cã cea mai mare alinare a unui soldat e sã-ºi aibã prietenii aproape.
- Bine ai venit acasã, Harry! - Mulþumesc, domnule.
În focul bãtãliei, nu mai luptãm pentru o idee sau pentru un drapel,
ci mai curând pentru omul din stânga sau pentru cel din dreapta noastrã.
Iar când armatele sunt împrãºtiate ºi imperiile cad,
tot ce rãmâne e amintirea clipelor preþioase
pe care le-am petrecut alãturi.
- Iartã-mã, þi-am greºit. - Nu am ce sã iert.
Ba da. Ar fi trebuit sã stau alãturi de tine, Harry.
Ar fi trebuit sã înþeleg.
- Eram atât de sigurã de toate... - Amândoi eram siguri, Ethne.
ªi acum?
Acum?
Acum nu am de ales, Ethne. Dumnezeu mi te-a scos în cale.